- Takže... co děláš? - Studuju herectví.
- A ty? - Pracuju v docích.
- Ne. Já myslím doopravdy. - To já taky.
Ale od příštího pondělí budu dělat něco trochu atraktivnějšího.
- A to bude co? - Noční pokladní v kavárně.
Já nemyslím, jak si vyděláváš. Myslím...
co tě zajímá?
Zlato, kdybych měl na tohle odpovědět, do půl hodiny bych nás unudil k smrti.
Díky Bohu, že už to skončilo.
Tolik Muži zákona.
A ona byla opravdu strašná.
Franku! Bylo to hezké, Franku.
Mockrát děkuji, paní Givingsová.
Moc se nám to líbilo. Máte velmi talentovanou ženu.
Vyřídím to.
- Franku! - Ahoj.
Je támhle. Můžeme vyrazit na tu skleničku.
Za minutku.
April? Miláčku?
- Ahoj. - Ahoj.
- Můžeme jít? - Jo, jo.
Jen si musím setřít ten make-up.
No, řekl bych, že to asi nebyl moc velký triumf, co?
Asi ne.
- Za chviličku budu hotová. - Nespěchej.
Udělal bys pro mě něco?
Milly a Shep chtějí, abychom s nimi pak někam vyrazili.
Můžeš jim říct, že to nejde?
Řekni, že je to kvůli hlídání nebo tak něco.
Ale já už jim řekl, že můžeme. Potkal jsem je a řekl jsem, že ano.
A mohl bys tam jít znova a říct, že ses spletl? Není to nic složitého.
Nemyslíš, že je to trochu nezdvořilé, April?
- Tak jim to řeknu sama. - Dobře. Uklidni se. Ano?
Řeknu jim to.
Opravdu, zlato. V té hře jsi byla jediná osobnost.
Díky.
- Neměla jsi do toho jít. - Dobře.
Je to banda amatérů. Tys to studovala, pro Boha.
- Mohl bys o tom přestat mluvit? - Jistě.
Jen nechci, aby ses kvůli tomu cítila špatně, protože to za to nestojí.
Stačí už to, že mezi těmi lidmi musíme žít...
- Co jsi říkala? - Řekla jsem "ano". Dobře, Franku.
Mohl bys to přestat rozebírat, než mě přivedeš k šílenství, prosím?
Co to děláš?
- April, zlato, promluvíme si o tom. - Přestaň, tohle nedělej.
- Ale no tak. - Nesahej na mě.
- April, April... - Nech mě prostě na pokoji!
Dobře. Dobře.
Došlo mi, že tady říkáme pořádnou hromadu blbostí
a je tu pár věcí, které bych ti chtěl objasnit. Ano?
Zaprvé: Není moje vina, že ta hra byla mizerná. Jasné?
Zadruhé: Rozhodně není moje vina, že se z tebe nestala herečka.
A čím dřív se dostaneš přes tuhle fantazii, tím líp pro nás oba.
Zatřetí: Nehodím se do role hloupého a necitelného manžílka z předměstí,
kterého se ze mě snažíš udělat od doby, co jsme se sem přestěhovali!
A ubíjí mě to! Začtvrté:...
April!
April! Co to děláš? Vrať se sakra do auta.
Ne. Za chvilku se vrátím. Jen mě tu nech chvilku stát.
Zatraceně.
April, mohla by ses, prosím, vrátit do auta a promluvit si o tom,
místo pobíhání po silnici?
Neřekla jsem snad naprosto jasně, že o tomhle mluvit nechci?
Ježíš. Já se snažím jen být milý. Pro Krista.
Jak šlechetné! Jak je to od tebe šlechetné!
Počkej, tohle si nezasloužím!
Vždycky naprosto přesně víš, co si zasloužíš a co ne!
Počkej chvíli. Zatraceně, počkej!
April, teď mě poslouchej!
Tentokrát z toho nevybruslíš tím, že překroutíš všechno, co řeknu!
Tohleto je jediný případ, kdy jsem si jistý, že nejsem ten špatný!
Bože, kéž bys dnes zůstal doma.
Když jsi taková, April, tak jsi jako šílená. Myslím to vážně - šílená!
A víš co jsi ty?
- Jsi nechutný! - Vážně?
Mě neoblafneš, Franku. Jen proto, že mě máš v téhle pasti,
tak si myslíš, že mě můžeš šikanovat a nutit mě cítit to, co chceš, abych cítila?
- Ty a v pasti? Ty a v pasti! - Ano!
- Já, Franku! Já! - Ježíši Kriste. Nenech se vysmát!
Jsi ubohý a pomatený kluk!
Podívej se na sebe! Podívej se na sebe a řekni mi,
jak se vůbec můžeš nazývat mužem!
Kurva!
Au! Ježíši Kriste!
Nedívej se na mě tak, April.
Mohli bychom teď jet domů?
NOUZOVÝ VÝCHOD
Patnácté patro.
Dnes ráno budu potřebovat tvou pomoc, kamaráde.
V několika příštích hodinách mě musíš varovat,
kdykoli se přiblíží Bandy.
A možná mě budeš muset chránit před zraky ostatních
ve velmi pravděpodobném případě, že si budu muset vyprázdnit žaludek.
- Tak zlé to je. - Dobré ráno, Jacku.
Hodně jsem o tom přemýšlel, to tě ujišťuji.
Samozřejmě, že jsem věděla co hledáte hned, jak jste vystoupili z toho vlaku.
Malou přestavěnou stodolu nebo domek pro kočáry.
A je mi líto, že zrovna já vám musím říct, že takové už nejsou k mání.
Ale nechci, abyste klesali na mysli.
Je tu jedno místo, které vám chci ukázat.
Samozřejmě, tahle část není zrovna žádaná.
Jak vidíte, v Crawford Road jsou většinou tyhle domky z tvárnic a náklaďáky.
Instalatéři, truhláři, místní lidé tohoto druhu.
Ale nakonec vede k Revolutionary Road, která je mnohem hezčí.
To místo, které vám chci ukázat, je krásný domek
v krásném prostředí. Jednoduché linie, dobrý trávník,
skvělé pro děti.
Je to hned za touto zatáčkou.
A teď ho uvidíte.
Tady. Vidíte ten bílý?
Hezký, že?
Jak elegantně sedí na tom svahu...
Kouzelný, že?
To ano.
Chtěl jste mě vidět?
Tohle dnes přišlo z Toleda. To už je tento měsíc třetí.
- Omlouvám se, myslel jsem, že... - Nechci zase vést tuhle konverzaci.
- Rozumíte mi, Franku? - Já jsem právě chtěl...
Tihle lidé z venkova k nám vzhlížejí. Musíme být efektivní.
Nemůžeme to pořád posílat sem a tam.
Tohle prostě není efektivní, nemám pravdu?
Ano.
- Co to mělo znamenat? - Toledo.
Branch manažer chce přepracovat brožuru pro Knox 500.
To prostě není efektivní. Nemám pravdu? Nemám pravdu? Nemám pravdu?
To zní dobře.
Pro Boha. Vždyť já ani nevím, co Knox 500 dělá. Ty to víš?
Prosím tě, neurážej mě.
Když se podíváte do neaktivní složky na SP 1109
a najdete kopie všeho, co jsme posílali agentuře,
tak snad tu věc dohledáme až k jejím původním zdrojům.
Poslyšte, doufám, že jste nechtěla jít dřív na oběd.
Ne. Ani nemám hlad.
Dobře. Tak já se za vámi zastavím později, ano?
- Dobře. - Dobře.
Víte co, Maureen?
Máte štěstí, že jste mě potkala.
Ano? Jak to?
Myslím, že vám můžu ukázat co a jak. Existuje způsob, jak v Knox přežít.
Opravdu. Ukážu vám, co mám na mysli.
Číšníku? Přineste mi telefon a další dvě martini.
Klondike 5-55-66, prosím.
Zdravím, paní Jorgensenová. Frank Wheeler.
Ano. Chtěl jsem vám jen dát vědět,
že jsem musel poslat Maureen Grubeovou do Vizuálního.
Pravděpodobně ji budu potřebovat po zbytek odpoledne. Ano.
Vy také. Mějte se.
Já jsem o Vizuálním nikdy neslyšela.
No, to proto, že neexistuje.
Ahoj Helen, pojď dál.
Nemůžu se zdržet. Jen jsem přinesla tyhle sazenice.
Na to nepěkné místo dole u cesty.
Jsou jako netřesky, ale tyhle mají úžasné malé žluté kvítky.
Prvních pár dnů to chce jen kapku vody
a pak uvidíš, že skvěle porostou.
Díky Helen. To je od tebe moc milé.
Dala by sis kávu?
Můžu pro tebe něco udělat, Helen?
Ach, úplně jsem na to zapomněla.
Je tu jedna malá laskavost, o kterou bych chtěla požádat.
Jde o... Jde o mého syna Johna.
Byl v nemocnici.
Tak to mě mrzí. Je všechno v pořádku?
No, vlastně... je teď na čas... v Pleasant Broke.
- Na psychiatrii. - Aha... Aha, chápu.
Ale není to nic vážného. Jen byl trochu vyčerpaný.
Někdy nás prostě některé věci mohou ovládnout.
- Nemyslíš? - Ano, jistě.
Je to úžasné zařízení.
A léčba s ním, zdá se, dělá zázraky.
Ale říkají, že vzít ho na odpoledne ven by mu mohlo prospět.
Myslím si ale, že se mu mí přátelé zdají trochu staromódní.
Víš, on hodně cestoval, má doktorát z matematiky.
Dalo by se říci, že je to intelektuál.
Moc by mu prospělo, kdyby se mohl setkat s mladým párem, jako jste vy.
Rádi ho poznáme.
- Opravdu? - Ano. Opravdu rádi.
Děkuju, drahoušku. Děkuju.
No, už budu muset vyrazit.
Pamatuji si na ten první den, když jste vystoupili z vlaku.
Nebyli jste jako ostatní mí klienti. Byli jste... jiní.
Prostě jste se mi zdáli... výjimeční.
A pořád jste.
Pamatuj si. Jen kapku. Musím běžet.
Papa.
Měj se.
Myslím, že jsi mě trochu opil.
- Víš, co je dnes za den? - Pondělí?
Mám narozeniny. Dnes je mi 30 let.
- Všechno nejlepší. - Děkuju.
Jak že se jmenuje to oddělení, co sis vymyslel?
Vizu...
Vizuální.
To je vtip.
Takový vtip. Božínku.
Chceš slyšet opravdový vtip?
Ano.
- Můj táta pracoval v Knox. - Ano?
Byl to obchodník v Yonkers.
Jednou do roka mě brával do města na oběd.
Měla to být velmi významná událost, taková ta s radami do života.
- To je hezké. - Ne. Ani ne.
Sedával jsem tam a myslel si:
"Modlím se k Bohu, abych neskončil jako ty."
A tady jsem. Třicátník od Knoxů.
Věřila bys tomu?
Já jsem asi přestala vnímat. Já...
Tvůj otec pracoval pro Knox? Promiň. Všechno je nějak... rozostřené.
Co takhle jít na vzduch. Ty a já?
To jsi ty?
- Jo. Byla jsi v Paříži? - Já jsem nikdy nikde nebyla.
Tak tě možná vezmu s sebou.
Vrátím se tam hned, jak to půjde. Lidi tam žijou.
Není to jako tady.
Vím jen to, April, že chci věci prožívat.
Opravdu je prožívat. Chápeš?
To je můj sen.
Franku Wheelere...
Myslím, že jsi ten nejzajímavější člověk, jakého jsem kdy potkala.
Na tohle jsi asi nepomyslela, když jsi ráno šla do práce, co?
Ne. To jistě ne.
- Neměl bys cigaretu, Franku? - Ano, jistě.
Prosím.
Můžu ti donést něco k pití?
Ne. Díky, Maureen. Už je dost pozdě a tak bych měl radši jít.
Pane jo, máš pravdu.
- Ujel ti vlak? - To je v pořádku. Chytnu ten další.
Poslyš, byla jsi senzační.
Tak se měj.
- Franku... - Proč jsi tak nastrojená?
Zaprvé: Celý den jsi mi chyběl a chci se ti omluvit.
Chci se omluvit za to, jaká jsem byla po té hře.
Omlouvám se z všechno. A miluju tě.
Zbytek může počkat.
A teď... tu zůstaň, dokud tě nezavolám, ano?
Dobře.
Franku, už můžeš dovnitř.
Všechno nejlepší, všechno nejlepší,
milý tatínku,
všechno nejlepší.
- Všechno nejlepší, miláčku. - Mám tě ráda, tatínku.
Já tě mám taky rád.
Franku?
Franku, napadlo mě něco naprosto úžasného.
- Myslela jsem na to celý den. - Zlato, proč tohle všechno?
Víš kolik jsme našetřili? Dost, abychom žili šest měsíců,
aniž bys vydělal jediný pětník.
A s penězi, co bychom dostali za dům a auto ještě mnohem déle.
Co bychom dostali za dům? Zlato, o čem to mluvíš? Kde bychom žili?
- V Paříži. - Cože?
Vždy jsi říkal, že je to jediné místo, kam by ses chtěl vrátit.
Jediné místo, kde by stálo za to žít. Tak proč tam nejedeme?
- To myslíš vážně? - Ano.
- Co nám brání? - Co nám brání?
Napadá mě spousta věcí. Třeba jakou práci bych tam asi tak mohl získat?
Ty si tam nenajdeš žádnou práci, protože si ji najdu já.
- Aha, jasně. - Nesměj se mi a chvilku poslouchej.
Víš, kolik platí sekretářkám ve vládních agenturách v Evropě?
- Ne. To nevím. - Poslyš, Franku, já to myslím vážně.
- Myslíš, že si dělám legraci? - Dobře, dobře. Mám jen pár otázek.
Takže, co přesně budu dělat já, zatímco ty budeš vydělávat spoustu peněz?
Copak to nechápeš? O to právě jde.
Budeš dělat to, co jsi měl mít možnost udělat před sedmi lety.
Budeš mít čas. Poprvé v životě budeš mít čas zjistit, co vlastně chceš dělat.
A až na to přijdeš, tak budeš mít čas a prostor na to, abys to udělal.
Zlato, to není zrovna realistické.
Ne, Franku. Tohle je nerealistické.
Není realistické, aby tak inteligentní muž
pracoval rok za rokem v zaměstnání, které nemůže vystát.
Aby se vracel do domova, který nemůže vystát
a k ženě, která nemůže vystát ty samé věci.
A víš, co je na tom nejhorší?
Že celá naše existence tady je založena na předpokladu, že jsme výjimeční.
A že jsme nad věcí.
Ale to my nejsme. Jsme jako všichni ostatní.
Propadli jsme té samé iluzi.
Té myšlence, že se musíš vzdát života a usadit se ve chvíli, kdy máš děti.
A jeden druhého jsme za to trestali.
To my jsme se rozhodli přestěhovat sem. Nikdo mě nenutil brát práci v Knox.
Proč bych vlastně zrovna já měl být něco extra?
Když jsem tě poznala, tak jsi mohl dělat cokoli a být čímkoli.
Když jsi mě poznala, tak jsem měl málo rozumu a moc jsem mluvil.
To není pravda. Jak to jen můžeš říct.
Dobře. Takže bych měl čas.
A Bůh ví, že je to lákavé. Velmi lákavé.
A všechno, co říkáš, by dávalo smysl, kdybych měl nějaký talent,
- Kdybych byl spisovatel nebo umělec... - Franku, Franku, poslouchej.
Poslouchej mě. To co jsi, se v tobě dusí.
To, co skutečně jsi, je tímhle životním stylem popíráno a popíráno.
- A co je to? - Ty to nevíš?
Jsi ta nejkrásnější a nejúžasnější věc na světě.
Jsi člověk.
Tohle je naše šance, Franku. Naše jediná šance.
Tak dobře.
Dobře?
Proč ne? Proč sakra ne?
- Dobré ráno všem. - Dobré ráno, Franku.
Á, Franklin. Je hezké vidět tvůj zářící obličej. Nějaké novinky?
Kamarádi, stěhuju se do Paříže.
Jistě. A já se stěhuju do Tangeru.
Vnitropodnikový dopis do Toleda.
K rukám B.F. Chalmerse, Branch manažera.
Co se týče vašeho dopisu, na který jsme ještě neodpověděli,
tato záležitost se velmi úspěšně řeší. Konec odstavce.
Naprosto souhlasíme, že současná brožura je naprosto nevyhovující.
Z tohoto důvodu jsme vytvořili, uvozovky:
"Heslo pro řízení výroby"
Paní Wheelerová?
- Tady jsou cestovní šeky, co jste chtěla. - Ano.
Rezervovaná místa na lodi.
A tohle vám pošlu na ambasádu.
- Hodně štěstí. - Děkuji.
V září, nejpozději v říjnu.
Myslím si, že se lidé mají líp, když dělají práci, co je baví.
- Správně, správně. - Ano.
Předpokládejme, že na tebe opravdu někde čeká skutečné povolání.
Nenašel bys ho se stejnou pravděpodobností i tady?
Myslím, že v 15. patře budovy Knoxu není možné objevit nic.
A myslím, že ani pro jednoho z vás.
Tati, tati, tati!
Michaeli.
- Tati půjdeš se mnou? - Ano, poběž.
Celou cestu až sem.
Musíme jet velikánskou lodí, abychom se tam dostali.
Ale já tam nikoho nebudu znát.
Já vím. Já vím. Ale já taky ne.
Pamatuješ si, jak ti bylo, když jsi začala chodit do školy?
A podívej, kolik máš teď kamarádů.
A neuhodnete, co v Paříži jí. To neuhodnete.
Co? Co?
- Slizké šneky. - Šneky?
Slizké šneky a žabí stehýnka.
Milly, kde jsi, drahoušku?
Měl by ses převléknout. Budou tu co nevidět.
Bereš si tohle?
- Nelíbí se ti? - Ne, ne, vypadáš skvěle.
Asi bych měl hejbnout zadkem.
Ahoj kluci.
Na co to koukáte?
Shepe?
Volala jsem tě a volala.
Ahoj.
Tady je to. Jen taková maličkost.
To vypadá skvěle. Mám obrovský hlad.
April...
Nemůžu to pustit z hlavy.
Vypadáš jako kočka, co našla smetanu.
Nechcete nám něco říct?
Nějaké novinky?
No, vlastně Milly...
Máme nějaké důležité novinky. Ano.
Já to věděla.
Zlato, proč jim to neřekneš?
Jedeme do Evropy.
Do Paříže.
Abychom tam žili.
Cože?
Kdy?
V září.
Ale proč?
Proč? No...
No protože...
Protože jsme vždycky chtěli. Protože děti jsou ještě dost malé.
Protože je tam krásně. Opravdu.
Shepe, tys tam byl. Řekni jí to.
Jo. Je to skvělé město.
Jo.
Kdy jste se rozhodli?
Asi před týdnem? Nevím přesně.
Prostě jsme se najednou rozhodli, že pojedeme. Nic víc.
Asi před týdnem a říkáte nám to teď.
Jo. Museli jsme si na tu myšlenku zvyknout.
Takže o co jde, Franku? Máš tam práci nebo tak?
Ne, ne.
Ne tak úplně.
Jak to myslíš "ne tak úplně"?
Frank tam nebude mít žádnou práci,
protože ji budu mít já.
A co teda budeš dělat, Franku?
Budu studovat a...
... budu číst.
A asi taky budu...
konečně přemýšlet o tom, co chci udělat se svým životem, Shepe.
Zatímco tě bude podporovat?
Ano.
Zatímco mě bude podporovat.
Ze začátku.
Nevěřili byste, co platí sekretářkám
v těch vládních agenturách.
V NATO a E.C.A. a na takových místech.
A životní náklady jsou tam mizivé.
Přesně tak.
Po pravdě řečeno, prostě potřebujeme změnu.
Nejsme už nejmladší a nechceme, aby nám život jen tak utekl.
Přesně tak.
Teda, to zní úžasně, lidi.
Opravdu.
Opravdu to zní úžasně.
Díky, Milly. Díky.
Ale budete nám chybět. Že, zlato?
- Moc. - Jasně.
Vy nám budete taky chybět.
- Jistě. - Samozřejmě.
To si zaslouží přípitek.
Na Paříž.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Víš, co si myslím?
Co?
Myslím, že celý ten plán je trochu dětinský.
Ach Bože, to se mi ulevilo.
Já taky...
Myslela jsem si to celou dobu.
Co za chlapa bude jen tak sedět
v županu a dloubat se v nose,
- zatímco jeho žen pracuje? - Nevím, Shepe.
To tedy nevím.
Proč pláčeš?
Co se děje?
To nic.
Jen se mi ulevilo.
Shepe...
Neplač, prosím.
Je to dobrý.
Všechno bude dobrý.
Ty jejich obličeje!
Bože!
Víš, jaké to je, April? Opravdu.
Takhle mluvit?
Celý ten nápad takhle odjet do Evropy?
Tak jsem se cítil, když jsem šel poprvé do boje.
Ve válce.
Víš, byl jsem sice stejně vystrašený, jako všichni ostatní, ale...
... ale uvnitř jsem se nikdy necítil lépe.
Cítil jsem...
Cítil jsem se naživu. Cítil jsem se plný krve.
Cítil jsem se...
Všechno se prostě...
Všechno se zdálo být skutečnější. Lidi v uniformách.
Sníh na poli, stromy. A my všichni...
A my všichni, jak jsme šli.
Já, já... jsem se pochopitelně bál,
ale myslel jsem si: "To je ono."
Chápeš?
Tohle je skutečnost.
Tak jsem se jednou také cítila.
Kdy?
Když ses se mnou poprvé miloval.
April...
Co se děje?
Bart Pollock je tady.
Je v Bandyho kanceláři.
To je něco, co?
Zdá se, že s tebou chce mluvit.
Hele...
... mé jméno z toho vynech.
Franku!
Rád vás vidím.
Znáte Barta Pollocka?
No, nikdy jsme se nesetkali, ale...
- ... ale jistě, že... - Rád tě poznávám, Franku.
Heslo pro řízení výroby?
Franku...
Tohle je pecka.
V Toledu jsou blahem bez sebe.
Vážně?
Tenhle Pollock byl perfektní materiál na prezidenta v tom nejhorším smyslu.
Úsměv od ucha k uchu a mezi ušima slepičí mozeček.
April, měla jsi ho slyšet.
"Franku, tohle je pecka."
Takovej blbec.
Kéž bych ho mohla vidět, když jsi mu řekl, že odcházíš.
Jo.
Už jsou tady.
- Omlouváme se za zpoždění. - Nejdete pozdě.
Doprava byla strašná.
- Díky, to jsi nemusela. - Rád vás vidím.
- My vás také. - Nebyla to hrůza, Howarde?
Dvanáctka.
Než tuhle silnici dodělají,
budou muset začít zase znova, co?
A vy musíte být John.
Pozdrav, Johne.
Rád vás poznávám.
Hodně jsem o vás slyšel.
Kde máte ty vaše andílky?
Jsou na oslavě narozenin.
Mrzí mě, že tu nemohli být.
To nic. Kdyby mi měl do domu přijít úřední blázen,
taky bych asi děti poslal pryč.
Podívej na všechno to jídlo.
Nemuseli jste si s námi dělat takové starosti.
Jsou to jen sendviče.
Johne, dal byste si sendvič?
Helen o vás vykládá už měsíce.
Ti milí mladí Wheelerovi z Revolutionary Road.
Ti milí mladí revolucionáři z Wheeler Road.
Dal by si někdo sherry?
Nedělejte si s námi starosti, Franku.
Já bych si sherry dal.
A vypiju i to pro Helen.
Jestli mě tedy nepředběhne.
Jo, ale... nemáte vysokou sklenici?
Dej do ní tak tři kostky ledu
a naplň ji po okraj.
Tak to mám rád.
Myslím, že to zvládnu.
Ten vaječný salát je vynikající, April.
Musíš mi říct, jako ho děláš.
Ty jsi právník, Franku?
Ne.
Ne, nejsem.
Právník by se mi hodil.
Johne, nezačínej zase o právnících.
Tati, mohl bys tam v klidu sedět, jíst svůj skvělý vaječný salát
a neplést se do toho?
Víte...
mám tolik otázek, na které bych se chtěl zeptat.
A jsem ochotný za to i zaplatit.
Nepotřebuju, aby mi říkali, že člověk,
který napadne matku konferenčním stolkem,
je po právní stránce v dost mizerné pozici. To je mi jasné.
Johne, pojď se podívat na ten úžasný výhled z okna.
Když ji praští a zabije, tak je to zločin.
Podívej, vychází slunce!
Pokud ale jen rozbije stolek, rozčílí ji
a ona se rozhodne s tím jít před soud, tak je to jen občanský spor.
Možná bude i duha!
- Johne, pojď se podívat. - Mami, co kdybys nám udělala laskavost?
Co kdybys sklapla!
Uklidni se...
Možná bych se na to mohl podívat.
Někoho ti doporučit. Co ty na to?
Takže...
Čím se živíš, Franku?
Pracuju ve společnosti Knox - obchodní stroje.
Ty ty stroje navrhuješ?
Ne.
Vyrábíš, prodáváš, opravuješ?
To jsou otázky.
Pomáhám je prodat. Já...
Pracuju v kanceláři.
Vlastně je to...
... celkem hloupá práce. Není to...
... vůbec zajímavé.
Tak proč to teda děláš?
Frankovi se možná nelíbí, že ho takhle zpovídáš...
Dobře, dobře, dobře.
Já vím. Není to moje věc.
A stejně...
... už znám odpověď.
Chcete dům, musíte mít práci.
Chcete mít moc hezký dům,
moc krásný dům,
tak musíte dělat práci, která vás nebaví.
A když se někdo přijde zeptat "Proč to teda děláš?"
tak má pravděpodobně propustku na odpoledne ze státního Cvokhausu.
Že jo?
Mami?
Promiňte, Franku.
Ne, nic se neděje.
Nic se neděje.
Já souhlasím se vším, Johne, co jsi řekl.
My oba. Proto z té práce na podzim odejdu. My...
Odjíždíme.
Stěhujeme se do Paříže.
Věděla jsi o tom, mami?
Páni.
Co si o tom myslíš, mami?
"Ti milí mladí Wheelerovi."
Ti milí mladí Wheelerovi...
...odjíždějí.
Johne, prosím.
Uklidni se, synu.
Johne.
Johne!
Co si takhle vyjít na vzduch? Co říkáš?
Jestli vám to nevadí...
Nevím, jestli je to dobrý nápad.
Jestli se Johnovo chce, tak v tom nevidím problém.
Dobře.
Půjdeme?
Slyšela jsem, že jsi matematik.
To jsi slyšela špatně.
To už je teď pryč.
Pryč?
Víš, co to je léčba elektrickými šoky?
Ano. Ano, vím.
Dali mi jich 37.
Má to spálit "emocionální problémy".
Ale spálilo to jen tu matematiku.
To je strašné.
"To je strašné..."
Proč?
Protože matematika je zajímavá?
Ne. Protože ty šoky musí být strašné a...
... protože je strašně, když nemůžeš dělat to, co chceš.
Myslím, že matematika je nudná.
Líbí se mi tvá holka, Franku.
Mně taky.
A před čím pár jako jste vy utíká?
My neutíkáme.
A co je tedy v Paříži?
Jiný styl života?
Možná utíkáme...
Utíkáme před tou beznadějnou prázdnotou života tady.
Beznadějná prázdnota?
Tys to řekl.
Spousta lidí v téhle prázdnotě žije, ale...
... chce to opravdu odvahu ji i vidět.
Páni...
Víš...
On je asi první člověk, který věděl, o čem mluvíme
No...
Je to tak, viď?
Možná jsme stejně šílení jako on.
Pokud být šílený znamená...
... žít život naplno,
tak je mi jedno, že jsme úplní blázni.
A tobě?
Taky.
Moc tě miluju.
Něco vám povím, Franku.
Ten Ted Bundy,
milej chlap,
opravdu dobrej.
Je to dobrý vedoucí.
Ale trochu mě mrzí, jak vás držel všechny ty roky pod pokličkou.
Vyhovuje vám to tady?
Naprosto, pane.
Naprosto.
Zajímá mě jen jedna věc, Franku. Jediná věc.
Prodej počítačů americkým obchodníkům.
Proto dávám dohromady tým.
Lidi jako vy.
Ne ty obyčejné prodejce.
Znamená to víc peněz
a musím být upřímný, možná i větší úvazek,
ale byl byste součástí něčeho vzrušujícího, Wheelere...
Počítače.
No, pane...
Zní to skvěle.
Barte.
Barte...
Barte, chtěl bych se na něco zeptat.
Nepamatujete si náhodou Earla Wheelera?
Z Yonkers?
Myslím, že ne.
Váš příbuzný?
Můj otec.
Pracoval pro Knox jako prodejce skoro dvacet let.
Earl Wheeler...
Není důvod, proč byste si ho pamatoval.
Ale jsem si jistý, že to byl dobrý chlap.
Poslyšte, Barte, je tu...
Je tu něco, co jsem vám měl říct už dřív.
Na podzim z firmy odejdu.
Jiná nabídka?
Ne, není to jiná nabídka.
Podívejte, Franku...
Je to otázka peněz?
Protože jestli ano, tak není důvod, proč bychom nemohli společně stanovit...
Já si toho cením, ale ne. Není to...
Není to o penězích. Je to...
No, je to spíš...
... spíš osobní věc.
Doufám, že to chápete.
Osobní věc?
Chápu.
Franku, řeknu vám něco, co mi řekl můj otec.
Člověk dostane v životě jen pár šancí.
Pokud je nechytne za koule, tak nebude trvat dlouho
a začne se divit, jak to, že hraje až druhou ligu.
To je asi pravda.
Takže mi udělejte laskavost...
... vyspěte se na to.
Proberte to se svou ženou.
Protože po pravdě, kde bychom my byli, kdybychom neměli manželky, že?
A Franku upřímně, pokud se k nám rozhodnete přidat,
tak věřím, že toho nebudete nikdy litovat.
A věřím i něčemu jinému.
Věřím tomu, že by to bylo uctění památky vašeho otce.
Promyslete to, Franku.
Opravdu si to promyslete.
Vědět, co máte.
Čárka.
Vědět, co potřebujete.
Čárka.
Vědět, bez čeho se obejdete.
Pomlčka.
To je řízení výroby.
Vědět, co máte.
Čárka.
Vědět, co potřebujete.
Čárka.
Vědět, bez čeho se obejdete.
Pomlčka.
To je řízení výroby.
Přesčas?
Jo.
Musím už odtud vypadnout.
Slyšela jsem, že tě povýšili.
Velká šance.
Táta by na tebe byl určitě hrdý, viď?
Jo. To asi jo.
Tak to bych tě možná měla vzít na skleničku nebo tak...
Však víš...
... na oslavu.
Jo, možná jo.
Jen si dojdu pro věci.
Vezmu si s sebou kočárek pro panenku
a své tři velikonoční zajíčky
a svou žirafu
a všechny své panenky a domeček pro panenky a svou...
Říkala jsem si, že ten domeček asi dáme Madeline.
Nechci ho dát Madeline.
Ale já už jsem ti vysvětlila, že ty velké věci těžko zabalíme.
Můžu jí dát medvěda.
- A své tři velikonoční zajíčky. - Ne. Ty velké věci.
Nechceš jít radši ven a hrát si s Michaelem?
Nechce se mi.
- Byla jsi doma celý den. - Nechce se mi!
Mně se zase nechce vysvětlovat všechno patnáctkrát
někomu, kdo je moc znuděný a hloupý, aby poslouchal!
No tak, April. Co se děje?
Nic.
Nevěřím ti. Stalo se ráno něco?
Nestalo se nic, o čem bych už dlouho nevěděla.
Co?
Bože, Franku. Nekoukej tak hloupě.
To tě nic nenapadlo?
April, o čem to mluvíš?
Jsem těhotná. To je vše.
Cože?
Franku, chtěla jsem počkat, až budou děti v posteli, abych ti to řekla
ale prostě...
Byla jsem si tím jistá už týden a dnes jsem šla k doktorovi
a teď už nemůžu předstírat, že to není pravda.
Jak dlouho?
Deset týdnů.
Deset týdnů?
Deset týdnů a čekala jsi až do teď, abys mi to řekla?
Já myslela... Já nevím, co jsem si myslela.
Je mi to líto, Franku.
Je mi to moc líto.
Já vím, já vím.
Dobře?
Ale můžeme s tím něco dělat.
Nemusí nám to zabránit v odjezdu.
Pamatuješ si na tu holku ze školy, co jsem ti o ní říkala?
Pokud to uděláme do 12. týdne, tak to bude dobré.
V tomhle musíme být zajedno, Franku.
No...
Nějak to uděláme.
Ano?
Pojď sem.
12 týdnu. To máme...
... čas se rozhodnout, viď?
Ano.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Mám tě, Michaele!
Tak co v práci, Franku?
Přežijí to tam bez tebe?
Vlastně se mi tuhle stalo něco vtipného.
Udělal jsem takovou blbost, abych měl Bandyho z krku
a...
... najednou jsem chytrá hlava.
Tak je to vždycky, co?
Je to neuvěřitelné.
Víš, dal jsem to dohromady za pár minut
a teď chtějí, abych se přidal do jejich týmu "specializovaných" prodejců.
Blbci.
No, byla by to legrace, kdyby mi nenabízeli tolik peněz...
Takže váháš?
No...
Je to celkem ironie, co?
Myslela jsem, žes tu práci odmítl?
Ještě ne.
Je to jen jedna možnost. Nic víc.
S tou spoustou peněz, o kterých mluví, by to tu pro nás bylo jiné.
Mohli bychom si dovolit lepší dům.
Cestovat.
Jde o to, že bychom tu mohli být šťastní. Aspoň na čas.
Je možné, že nejen lidi v Paříži jsou schopní
žít zajímavý život, April.
Takže ses rozhodl?
Ne.
Jak jsem řekl, je to jen možnost.
Nic víc.
I kdybys měl pravdu...
... vydělával všechny ty peníze a my bychom tu vedli
zajímavý život.
Nezahazoval bys pořád svůj život tím, že by ses dřel v práci,
která ti připadá směšná?
To bychom možná měli nechat na mně.
Ano?
Na tobě?
Podívej...
Na tohle je teď trochu horko.
Půjdu se smočit.
Ty nechceš jet, že ne?
No tak, April. Jistě, že chci.
Ne, nechceš.
Protože ses nikdy o nic nepokusil.
A pokud nic nezkusíš,
tak nemůžeš selhat.
Co tím sakra myslíš, že jsem se o nic nepokusil?
Podporuju tě, nebo ne? Platím za tenhle dům.
Dělám deset hodin v práci, kterou nemůžu vystát.
To ale nemusíš!
Sakra!
Mně to netěší.
Ale mám páteř a neutíkám od své zodpovědnosti.
Mít páteř chce i žít svůj život tak, jak chceš, Franku.
- Kam jdeš? - Kdyby ti to nevadilo, April,
tak bych si odskočil.
Ano?
Co jsi sakra chtěla dělat s tímhle?
A co myslíš, že uděláš ty?
- Zastavíš mě? - To máš sakra pravdu. Zastavím.
Tak to zkus!
Poslouchej mě. Uděláš to, April...
Uděláš to a přísahám Bohu, že...
Že co? Opustíš mě?
Je to výhrůžka nebo slib?
Kdy jsi to koupila, April? Jak dlouho to máš? Chci to vědět!
Ježíši. Ty z toho opravdu děláš melodrama.
Pokud se to udělá v prvních 12 týdnech, tak je to naprosto bezpečné.
To už je teď, April! Já do toho nemám co říct?
Samozřejmě, že ano!
Bylo by to pro tebe, Franku. Ty to nechápeš?
Abys měl čas. Tak, jak jsme o tom mluvili.
Jak to může být pro mě, když se mi z toho pomyšlení chce zvracet. Pro Boha!
Tak je to pro mě...!
Řekni mi, že můžeme mít dítě v Paříži, Franku.
Řekni mi, že můžeme mít jiný život, ale nenuť mě zůstávat tady. Prosím.
Nemůžeme mít dítě v Paříži.
Proč ne?
Nepotřebuju tam mít všechno, co máme tady.
Je mi jedno, kde budeme žít!
Kdo vlastně dělá tyhle pravidla?
Podívej,
jediný důvod, proč jsme se sem přestěhovali,
je to, že jsem otěhotněla.
Pak jsme měli další dítě jako důkaz, že to první nebyla chyba.
Jak dlouho to potrvá?
Franku?
Chceš vůbec mít další dítě?
Tak chceš?
No tak.
Řekni mi to.
Řekni mi pravdu, Franku.
Pamatuješ si to?
Žili jsme podle ní.
A víš, co je na pravdě dobrého?
Každý ví, jaká je, ať už bez ní žije jakkoli dlouho.
Nikdo nezapomíná na pravdu, Franku.
Jen jim jde líp lhát.
Takže mi řekni:
Opravdu chceš další dítě?
Vím jen to, co cítím.
A každý člověk se zdravým rozumem
by cítil to samé, April.
Ale já už mám dvě děti.
To se nepočítá?
Pro Krista! Už jen to, že se na to takhle díváš!
Říkáš to tak, jako by děti byly nějaká forma trestu!
Já své děti miluju, Franku.
A jsi si tím jistá?
Co to má sakra znamenat?
April,
právě jsi řekla, že naše dcera byla chyba.
Jak můžu vědět, že ses nepokusila zbavit jí nebo Michaela?
Ne.
Jak můžu vědět, že ses nepokusila celou naši rodinu spláchnout do záchoda?
Ne! To není pravda!
Jistě, že to tak není.
Ale jak to mám vědět, April?
Prosím, přestaň.
Prosím, už přestaň, Franku.
April,
normální žena, normální matka při smyslech
si nekupuje kus hadice,
aby si mohla udělat potrat a žít
v nějaké zatracené pohádce!
Podívej,
já jen říkám, že v téhle věci nejsi úplně rozumná...
A myslím, že je na čase najít někoho,
kdo ti pomůže najít smysl života.
A ta tvá nová práce to taky zaplatí?
April,
jestli potřebuješ psychiatra, tak ho zaplatím.
Samozřejmě.
Dobře.
Takže už o tom asi nemá cenu mluvit, že?
A Paříž byl asi dětinský nápad, co?
Asi ano.
April,
můžeme tu být šťastní.
Můžu tě tu udělat šťastnou.
Těch pár měsíců bylo skvělých.
Nemusí to skončit...
Budeme v pořádku.
Slibuju.
To doufám, Franku.
To opravdu doufám.
Díky, že jste počkal. Pan Pollock se vám teď může věnovat.
Díky moc.
Poraženi chybnou antikoncepcí.
Nemůžu říct, že by mě to mrzelo.
V té naší kukani bys mi chyběl,
to ti říkám.
Bez tebe by to nebylo ono.
A stejně...
No...
Co?
Ten plán byl od začátku kapku nereálný,
nemyslíš?
Ale asi to není moje věc.
Ne, ne.
Asi není.
No...
Ale na sekretariátu se bude oslavovat...
Pamatuješ, když jsi nás sem vzal poprvé?
No jasně.
Říkal jsi, že to chce mít zvláštní vkus, aby si to člověk U Vita užil.
To je pravda. Je to tu tak strašné, až je to hezké.
To jo!
No podívejte...
Jsem tak šťastná.
Stará parta je zase pohromadě.
Jak se vám líbila kapela? Nebyli skvělí?
Evropa vám nikam neuteče.
To ano.
April. Zlato.
Co si zatancovat?
Teď ne.
- Možná později. - Já si zatančím.
Tak jo.
Asi ji to s tou Paříží pořád mrzí, viď?
- Myslíš, že to bude dobrý? - Určitě.
Dej nám ženským pár dní a dostaneme se z čehokoli.
Tak to jo.
Franku.
Franku...
Franku já...
Je ti dobře?
J ti dobře? Milly?
Promiň.
Omluv mě, Franku. Promiňte.
No skvělý.
A jak odtud teď vyjedeme?
Ach jo.
Nic si z toho nedělej, Shepe. Můžeme počkat. Opravdu.
A co hlídání?
Víš co? Odvez Milly k ní domů a pak jdi k nám.
To vyřeší to hlídání a mě může Shep odvézt domů později.
Jo, mně to nevadí.
Tak dobře.
Budeš...
Budeš v pořádku?
Jistě.
Dobře.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Snad ti bude líp.
Je mi líto, že už nikam nejedete.
Vím, že to pro tebe bylo důležité.
Neber to zle, ale...
... byl jsem tam a...
...nemají toho o moc víc, než my tady.
Nemusela to být Paříž.
Tys jen...
... chtěla ven, viď?
Právě že jsem chtěla dovnitř.
Jen jsem...
Jen jsem chtěla zase žít.
Roky jsem si myslela, že sdílíme tajemství.
Že by nám bylo skvěle.
Netušila jsem jak, ale prostě...
... i ta možnost mi dávala naději.
To je ale ubohé.
Tak hloupé.
Vložit veškerou svou naději
do slibu, který ti nikdo nedal.
Frank ví... Ví, co chce. On...
Našel si své místo. Je mu fajn.
Ženatý, dvě děti.
To by mělo stačit.
Pro něj.
A má pravdu.
Nikdy jsme nebyli výjimeční. Ani k něčemu předurčení, vůbec nic.
Ale ano.
Jste...
Jste Wheelerovi.
Jste úžasný pár.
Každý to říká.
Viděla jsem úplně jinou budoucnost.
A nemůžu na ni přestat myslet.
Nemůžu odejít.
Nemůžu zůstat.
Není to k ničemu.
Pojď.
Uděláme to.
Někam tě vezmu.
Ne, jen...
Uděláme to tady.
Hned.
April...
Tohle jsem vždycky chtěl.
Miluju tě.
To neříkej.
Myslím to vážně.
Miluju tě.
Prosím, prostě...
... buď na chvíli zticha.
Pak mě můžeš odvézt domů.
Venku je krásně.
To je.
Víš, co je za den?
Je to dvanáct týdnů.
Přesně tak.
Podívej,
tohle bylo dost šílené léto.
Oba jsme byli pod tlakem.
Chápu, proč se zlobíš.
Víš, že s tebou nespím a chceš vědět proč.
Promiň, Franku. Ale mně se prostě...
... o tom opravdu nechce mluvit.
Dobře. Tak o čem bychom měli mluvit, April?
Nešlo by, abychom nemluvili o ničem?
Nemůžeme prostě brát dny, jak přijdou a...
... dělat, co bude v našich silách a necítit potřebu
pořád všechno rozebírat?
Já neříkám, abychom pořád všechno rozebírali.
Podívej,
myslím jen, že jsme oba byli pod tlakem.
Teď bychom jeden druhému měli co nejvíc pomáhat.
A Bůh ví, že moje chování
bylo poslední dobou dost divné.
Vlastně je tu něco, co bych ti chtěl říct.
Párkrát jsem byl s jednou ženou.
Ve městě.
Se ženou, kterou sotva znám.
Nic to pro mě neznamenalo,
ale, ale...
... už to skončilo.
Opravdu skončilo.
Kdybych si tím nebyl jistý, tak bych ti o tom nikdy nemohl říct.
Proč jsi to udělal?
Zlato, já nevím.
Myslím, že to byla prostě snaha
být zase mužem po všem tom okolo potratu.
Nějaká neurotická a iracionální snaha něco si dokázat.
Ne.
Já nemyslím, proč jsi s ní byl. Myslím,
proč jsi mi o tom řekl?
Jak to myslíš?
Myslím, jaký to má smysl?
Mám kvůli tomu žárlit?
Mám se do tebe zamilovat nebo...
... s tebou zase skočit do postele?
Co chceš, abych na to řekla, Franku?
Proč neřekneš, co cítíš, April?
Necítím nic.
Takže jinými slovy, je ti jedno, co dělám
nebo s kým si to rozdávám?
Ano.
Asi je to tak, je mi to jedno.
Dělej to, s kým chceš.
April,
nechápeš, že chci, aby ti to nebylo jedno?
Chápu.
Vím, že to chceš.
A myslím, že by mi to nebylo jedno, kdybych tě milovala.
Ale to už asi necítím a teď mi to teprve došlo.
A proto teď nechci o ničem mluvit.
Neříkej mi tyhle blbosti, April!
To mi neříkej!
Moc dobře víš, že mě miluješ.
- Myslíš?! - Víš to moc dobře!
Je někdo doma?
Omlouvám se, že se večeře zdržela.
Dal by si někdo ještě jednu skleničku?
Není třeba.
Je hezké si jen tak posedět a družit se...
Neměli jste se tak obtěžovat.
Teď, když balíte a to všechno.
Už tak toho máte až nad hlavu.
Obrazně řečeno.
No, my jsme trochu změnili plány.
Myslel jsem, že je to jasné.
April je těhotná.
Gratulujeme.
April, to mě tak těší.
To teď budete potřebovat větší dům.
- Že ano? - Počkej, mami.
Počkej, mami. Já to nechápu.
Já...
Co je na tom tak jasného?
No...
Je těhotná. A co?
V Evropě lidi nemají děti?
- Johne, to není... - Řekněme prostě,
že lidé kdekoli by neměli mít děti,
pokud si je nemohou dovolit.
Dobře.
Dobře, jde o peníze.
Peníze jsou dobrý důvod.
Ale...
... málokdy je to ten pravý důvod.
Co je ten pravý důvod?
Žena ti to rozmluvila, nebo co?
Ženuška si uvědomila, že nemá na to být bez baráku?
Ne, ne. Tak to není.
To si myslím. Vypadá dost tvrdě
a silně.
Takže...
Musel jsi to být ty.
- Co se stalo? - Johne, přestaň. Jsi hrubý...
Ne, ne.
Co se stalo, Franku?
Dostal jsi strach?
Rozhodl ses,
že ti tady nakonec bude líp?
Zjistil jsi,
že je to tu víc...
... pohodlné? Ve staré beznadějné prázdnotě?
Co?
Tohle to bylo.
Podívejte na jeho obličej.
Co se děje, Wheelere? Přihořívá?
Dobrá, synu. Asi bychom měli...
Víš ty co?
Nepřekvapilo by mě, kdyby ji zbouchnul schválně
jen proto, aby se po zbytek života mohl schovávat za těhotenské šaty.
Tak aby nikdy nemusel přijít na to, za co opravdu stojí.
Tak dost!
Myslím, že už jsi toho řekl dost.
Kdo si sakra myslíš, že jsi?
Přijdeš si sem a vykládáš všechny ty šílenosti, co tě napadnou
a myslím, že je na čase, aby ti někdo řekl, abys držel zobák.
- Není mu dobře, Franku. - To mu teda není!
Je mi fuk, jestli je nemocný, zdravý, mrtvý nebo živý!
Měl by si ty svý blbý názory
nechat do toho svýho blázince,
kam patří!
Půjdeme, synu.
Pojď, Johne.
Ty máš ale chlapa, April.
Rodinnej typ.
Je mi tě líto.
I když...
Možná si jeden druhého zasloužíte.
Víš...
Díky tomu, jak teď vypadáš, mi začíná být líto i jeho.
Musela jsi mu dát pořádně zabrat,
když je dělání dětí to jediné,
čím si může dokázat, že je chlap.
- Ty zatracenej...! - Ne!
Není mu dobře, Franku!
No tak, Johne.
Půjdeme do auta.
April, je mi to líto.
Je mi to moc líto.
Tak dobře.
Je mi to líto.
Je mi to líto!
Mami? Řekl jsem už dostatečně, že je mi to líto?
Sakra!
Mně je to taky líto.
Jsem ten nejlítostivější zmetek, co znám!
Když o tom mluvíme, není toho moc, za co bych měl být rád!
Co?
Ale jedno vím...
Víte co?
Jsem rád za jedinou věc.
Chcete vědět, za co jsem rád?
Jsem rád, že nebudu to dítě.
Tak jo.
Ani mi to neříkej.
Neříkej mi to. Nech mě hádat.
Udělal jsem nechutnou scénu.
Je to tak?
Je.
A všechno co říkal, je pravda. Je to tak? Tos mi chtěla říct?
Evidentně nemusím.
Říkáš to za mě.
Ale to se pleteš, April.
Vážně?
Proč se pletu?
Protože je to blázen!
Je to zatracenej blázen!
Víš, jaká je definice šílenství?
Ne!
- Ty ano? - Ano!
Je to neschopnost vytvořit si vztah k jinému člověku.
Je to neschopnost milovat.
April...
April!
Nescho...
Neschopnost...
Franku,
ty jsi teda vážně dobrý řečník.
Kdyby černá mohla zbělat řečněním,
tak bys ty byl ten pravý!
Takže teď jsem blázen, protože tě nemiluju.
Ano? O tohle jde?
Ne. Tak to není!
Ty nejsi blázen a miluješ mě.
Tak je to, April.
Jenže já tě nemiluju.
Nenávidím tě.
Jsi jen kluk, co mě jednou rozesmál na večírku
a teď se mi hnusíš.
Vlastně... Pokud se ke mně jen přiblížíš,
pokud se mě dotkneš nebo tak něco,
asi budu křičet.
No tak, přestaň s tím, April.
K čertu s tebou, April!
K četu s tebou a tvou nenávistí!
A co teď uděláš?
Uhodíš mě?
Abys mi ukázal, jak moc mě miluješ?
Neboj se, nebudu se obtěžovat!
Nestojíš za tu námahu, abych tě uhodil!
Nestojíš za kulku, kterou bych tě odstřelil.
Jsi prázdná...
... prázdná skořápka ženy!
Co teda děláš v mém domě, když mě tak nenávidíš?
Proč jsi za mě sakra vdaná?
Proč sakra čekáš moje dítě?
Proč ses ho teda nezbavila, když jsi měla možnost?
Protože, a teď mě poslouchej,
poslouchej, mám pro tebe novinku.
Přál bych si, abys to udělala!
April!
April?
April!
Nechoď ke mně!
April, poslouchej...
Nechoď ke mně.
To od tebe nebudu mít pokoj ani v tom blbým lese?
April, poslouchej. Já to tak nemyslel.
- Opravdu. Nemyslel jsem to vážně. - Proč pořád mluvíš?
To neexistuje způsob, jak tě umlčet?
Potřebuju přemýšlet.
Ty to nechápeš? Potřebuju přemýšlet!
Prosím, vrať se domů. Co tu děláš, April?
Chceš, abych znovu začala křičet, Franku?
Protože budu,
myslím to vážně!
Dobře.
Dobré ráno.
Dal by sis míchaná vajíčka nebo volská oka.
Já nevím.
Na tom nezáleží.
Asi míchaná, jestli je to jednodušší.
Dobře.
Já si taky dám míchaná.
Je hezké zase pro změnu snídat bez dětí.
Ano.
Říkala jsem si, že by sis dal dnes dobrou snídani.
Je to pro tebe důležitý den, ne?
Není to ten den, kdy budeš mít jednání s Pollockem?
Ano.
Ano, to je pravda.
Velká věc.
Asi je to velká věc.
Pro ně určitě.
Co přesně myslíš, že budeš v té nové práci dělat?
Moc jsi mi o tom neřekl.
Opravdu?
Myslím, že to celé je o tom, že se Knox připravuje
na nákup jednoho z těch...
opravdu velkých počítačů.
Ještě většího než je pětistovka.
Vyprávěl jsem ti o tom?
Ne.
Proč mi to neřekneš teď?
No, je to vlastně jen...
velký a rychlý stroj na počítání.
Jen místo...
mechanických částí, vidíš...
... jsou tam...
tisíce oddělených trubic s vakuem.
Aha, chápu.
Aspoň myslím.
Ano. Je to celkem zajímavé, že?
To nevím.
Jo. Asi to je určitým způsobem zajímavé.
Měl by sis cenit toho, co děláš, Franku.
Evidentně v tom jsi dobrý.
Asi už bych měl vyrazit.
Poslyš, April...
Tohle bylo moc hezké.
Byla to skvělá snídaně. Opravdu, já...
Ani nevím, jestli jsem měl kdy lepší.
Děkuju.
Mně se to taky líbilo.
Takže se...
Takže se na mě nezlobíš nebo tak?
Ne.
Ne. Jistě, že ne.
Pěkný den.
Tak jo...
Zatím.
Haló?
Milly?
Je všechno v pořádku?
Ne, obávám se, že mi...
... není o moc líp. Proto ti volám.
Pokud ti to není na obtíž... večer by to bylo skvělé.
Cože?
Ani ne.
Ne.
Ne, jestli si hrají venku.
Nevolej je.
Jen...
Dej ode mě každému pusu.
A řekni jim, že je...
Řekni jim...
Ale ty víš...
Dobře.
Díky, Milly.
Ahoj.
Myslím, že potřebuji pomoc...
Sto patnáct
Revolutionary Road.
Franku? Řekli ti, co se stalo?
Pro Krista, Shepe. Nerozuměl jsem ani polovině toho, co mi říkal.
Říkal, že plod se dostal ven ještě než sem přijeli.
A že museli operovat, aby vyjmuli, jak se to jmenuje...
... placentu a ona ještě pořád krvácí.
Víš...
Říkal, že ztratila hodně krve, ještě než přijela sanitka.
A teď se to snaží zastavit.
Říkal spoustu věcí, kterým jsem nerozuměl, o kapilárách...
A pak...
Říkal, že je v bezvědomí.
Ježíši.
Dobře.
Franku, proč si nesedneš?
Proč bych si měl sedat? Pro Boha!
Dobře, Franku. Jen se uklidni.
Uklidni se.
Franku, zapal si.
Udělala si to, Shepe.
Udělala si to sama.
Přinesu ti kafe.
Opravdu. Tak milí lidé.
Že ano, Shepe?
Je to prostě strašné.
- Chudák April. - Díky.
Frank teď žije ve městě.
Kde že to pracuje?
Bart Pollock a spol.
Počítače.
Zajímavá společnost.
Viděli jste ho od té doby?
Ne. Letos ne.
Asi je to příliš vzpomínek.
Shep ho viděl ve městě.
Že, drahoušku?
Frank se tolik stará o ty děti.
Každou volnou chvilku tráví s nimi...
Omluvte mne.
Je ti dobře?
Nechci už nikdy mluvit o Wheelerových.
Dobře.
Nemusíme.
Tati, tati, koukej...
Koukej, tati...
Nemůžu říct, jak moc jsem ráda za ten domek na Revolutionary Road, Howarde.
A kdykoli teď jedu kolem, tak mám takový dobrý pocit z toho,
jak je to tam teď opravené a čisťounké.
Ta světla ve všech oknech.
A víš, zrovna jsem si říkala,
že jsem ten domek roky zbožňovala
a Braceovi jsou jediní vhodní lidé, které jsem pro něj kdy našla.
Opravdu milí a sympatičtí.
Až na Wheelerovy, ne?
Wheelerovy jsem měla moc ráda.
Na můj vkus byli trochu podivní.
Tak trochu neurotičtí.
Nikdy jsem o tom nemluvila, ale občas s nimi bylo těžké vyjít.
V mnoha věcech.
A vlastně...
... hlavní důvod, proč bylo tak těžké ten domek prodat, bylo to,
že ho nechali tak strašně zchátrat.
Pokřivené okenní rámy,
vlhko ve sklepě,
stopy po pastelkách na všech zdech,
špinavé šmouhy kolem klik a pantů...
Přeložila Teresita Přečasoval Beatdown
www.titulky.com